"המהפכה הציונית" – תגובה לא.ב. יהושע
(צוות חשיבה "הציונים הרפורמים בישראל" שנערך בקיבוץ נחשונים)

14 במאי 2005

בדבריו המעמיקים פרס א.ב. יהושוע יריעה רחבה מאד. אם להתיחס, כציוני רפורמי, תוך 10 דקות למשמעות המשך המהיפכה הציונית בתנועתנו, אוכל להתיחס לנקודות ספורות בלבד - וזאת בשחור לבן. על כך אני מתנצל מראש.  

לגבי כל תנועה ציונות, כולל הציונות רפורמית, אני מוכן בהחלט לאמץ את המונח של מהפיכה כפי שאתה מציין:
 "שינוי רדיקלי של סדרי חיים וערכים. מבנה שילטוני, ואידיולוגיה חברתית"- ז.א. מדובר בחזון לתורת חיים אחרת. 

שנית,  אתה אומר:  "תוכנית, כיוון, מצע חדש של חיים" - ואני מוסיף ללא תכנית פעולה, החזון פשוט נשאר בגדר חלום.

ומעל הכל - מימוש חזון מחייב מסה קריטית - ולו קטנה - של נושא אנושי, חדור להט ומסירות, הפועל ומממש תורת חיים מונחת על ידי חזון - ותמיד, תמיד בהיות המפעל הציוני מפעל של בני אדם ההצלחה תהיה חלקית בלבד.  

נקבע  כאן ועכשיו: לקיום ציונות רפורמית כתנועה ציונית של שינוי ערכים -  להבדיל מאירגון רפורמי פרו-ישראלי, להבדיל מאיגוד של קהילות היהדות המתקדמת,  יש שלושה תנאים מוקדמים.

1. חזון - "באין חזון ייפרע עם".
2. תכנית פעולה המשקפת דרך להגשמת חזון ציוני רפורמי כתורת חיים, הן במדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית,  והן לפחות בקרב היהדות הרפורמית בתפוצות.
3.  נושא אנושי, חיילים,  אשר ההגשמה העצמית שלהם היא בשליחות לרעיון, חבורות של חברות וחברים בקהילות קודש המהוות בית ודרך גם יחד לחזון.  
-----------------------------------------------------------------------
עד סוף שנות הששים,  קבעה תנועת עבודה הציונית, על פלגיה, ערכים ונורמות ומסגרות למימושם.  אדמה עברית. שפה עברית. עבודה עברית. צדק חברתי מבוסס על שיוויון ערך האדם. 

משנות הששים ואליך היינו עדים להתפתחות מהפכנית בתוך הציונות הדתית.  החזון: ארץ ישראל השלמה באמצעות התנחלות.

התנועה הציונית הרפורמית, הן בארץ והן בחו"ל , היא רק בראשית דרכה בהכרת הצורך לגבש חזון ציוני מקיף וכלים חינוכיים ומסגרות של אורח חיים למימושו. 

בדור אחרון,  התקווה שטמנו בציונות הרפורמית מומשה רק באופן מאד חלקי.  הציונות הרפורמית פועלת בגלות - בין אם היא פיזית בגולה ובין אם היא  בארץ**.  מתוך כך, אין מרחב, שטח סטרילי  כדבריך, להתפתחות  מנהיגות ציונית של שינוי סדרי חיים וערכים.

המנהיגות שלנו  היא ממסדית-אירגונית.   דפוסי המנהיגות הן בארץ והן מחוצה לה - הם ה- Professional Jews, רבניים בעיקר. אך ביהדות, ראו ערך: "תורת משה",  יותר מכל -   השליח הוא המסר - The Medium is the Message.   יהודים מקצוענים, לרוב,  נוטים להיות כהנים של הקיים ולא נביאים של אידיולוגיה חברתית אחרת מהפכנית.
---------------------------------------------------------------------
 ועכשיו לחזונך - ההפרדה בין דת ולאומיות.

לא אוכל לקבל את הניתוח שלך את  ההיסטוריה היהודית וציונית. 
 לדידי - התנועה הציונית היא אחד מהתגובות של עם ישראל לעידן החדש.  העידן החדש מהווה שבר לא רק בתולדות עמנו - אלא בתולדות המבנה החברתי של האנושות כולה וגם מכך לא נוכל להתעלם.  בבית הלאומי שלנו, על המהפיכה הציונית לעצב תורות חיים בנות קיימא על רקע תחלואי המודרנה כפי שאלה מתבטאות ביחס בין אדם ואדם ובין אדם למקום. אך התיחסותנו למשבר כלל-אנושי חייבת להיות דרך הפריזמה הייחודית של עם ישראל.

לא אוכל לקבל את התזה של הפרדת הדת מהלאומיות כפי שאתה מציע להמשך המהפיכה הציונית. אמרה רות לנעמי: " עמך עמי, (הלאומיות) אלוהיך אלוהי (האמונה)."    זאת הסימביוזה ואין בילתה. סבורני שכולנו סולדים מאופן החיבור ביניהם בחוק של מדינת ישראל, אך אל נא נשפוך את התינוק עם מי האמבט הבאמת מלוכלכים..

לתנועה הציונית היו שני שורשים שונים מאד וחובה להבחין ביניהם.

הציונות המדינית מיסודו של תאודור הרצל שאפה לפתור את שאלת הקיום הפיזי של   היהודים.  מדינת היהודים הייתה אמורה לכונן את העם ה"נורמלי".  

נראה לי שאתה אומר: דיינו שנהיה גוי דובר עברית במולדתו ההיסטורית.  אך לדעתי זה גם מרשם להיעלמות עם ישראל בתנאים של גלובליזציה תרבותית.  לדידי, עמדתך היא פוסט-ציונית ולמרבה האירוניה - יהדות רפורמית קלסית בהפוך.

מאידך,  הציונות התרבותית  מבית מדרשו של  אחד-העם גרסה כי תכלית הציונות,  האתגר, הוא להבטיח את המשך הקיום היוצר, של עם ישראל באשר הוא.  המדינה יהודית, להבדיל "מדינת היהודים", הייתה אמורה להיות כלי למימוש מטרה זו.    תכלית המדינה אינה "לנרמל"  את העם, אלא נהפוך הוא - לאפשר המשך התחדשות של תרבות עם ישראל כעם ייחודי , ובפרט להקים תשתית בה תתחדש הזרם הנבואי במלבושים מתאימים לזמננו. 

על פי מודל זה, היהדות מהווה מהפיכה אינסופית ובימינו - הציונות התרבותית אמורה הייתה להיות חוד חניתה.  הציונות התרבותית של החלוצים תבעה תיקון האדם העם והעולם ברוח נבואי וזאת בכסות סוציאליסטית.  הוגיה היו ערים כי נחוצה תכנית מרחיקת לכת על מנת לגשר על התהום הכפול אשר נפער כתוצאה מגלות בת שנות אלפיים והתפוררות החברה המסורתית גם יחד.

"העזנו להתחיל מבראשית  כי באנו להמשיך את הדרך" כתב שלונסקי.

ודברי א.ד. גורדון:
"אנחנו בראנו לטבע ארצנו ניב שפתיים 'אדם בצלם אלוהים' - והמאמר הזה עשה את שלו בחיי האנושות...ועתה אנו באים לברוא לטבע זה החי בנו ניב חדש,  ואומרים עם בצלם אלוהים. זה יסוד רעיוננו, רעיון תחייתנו וגאולתנו וזה יסודו של רעיון עם-אדם."

בחזון ציוני - תרבותי, אינסופי במהותו - אין כל מקום ליהודים חילוניים במובן הקלאסי - ז.א., יהודים אתניים שאין קודש  המנחה אותם.  אין גם מקום ליהודים "דתיים" כביכול, אשר המנחה אותם הוא שמירת המצוות הפולחניות - וזאת בלי כוונה יתרה.

יש ויש מקום בחזון ציוני ליהודים חופשיים (ז.א. חופשיים מסמכות ההלכה). כך ראה את עצמו אותו קומץ  בראשית המאה הקודמת אשר ניסה  להניח תשתית  לבית לאומי בעל איכות ערכית מסויימת.  

ונדע:  ליהודי החופשי הציוני הייתה האמונה באיזה חזון אינסופי, והנכונות להשקיע מהאנרגיה הקיומית האישית לשם הגשמתו של חזון - וזאת  מתוך מציאות ארצית יומיומית לפעמים קשה מנשוא.  והמבחן העליון היה היכולת להקים כלים ומסגרות חיים, יחד עם אחרים, אשר יהוו תורת חיים המבטא את העולם הערכי של חזונם הציוני.  הקיבוץ היה נסיון להקים קהילה קדושה של הציונות החופשית.  

אלא מה, בפרקטיקה של המהפיכה שלה, שפכה גם הציונות החופשית, של החלוצים למשל, את התינוק עם מי האמבט.  היא לא השכילה להנחיל  זיקה ומחוייבות לסמלים של המורשת.  מעל הכל, היא לא השכילה לזהות ברעיון האלוהי מוקד  (כמרכז נצחי במילים של בובר) שסביבו ניתן לרכז את השאיפות של תיקון אדם עם ועולם. 

------------------------------------------------------------------------
על מנת להמשיך במהפיכה הציונית לא בדת עסקינן אלא באמונה יהודית ציונית.  מימלא, המילה דת נכפתה עלינו מבחוץ ליהדות.  דווקא, אני מאמין כי בכוחה של הציונות הרפורמית, אם ניתן לתנועה כזאת לקום,  לתרום תרומה ייחודית לזייווג בין אמונה יהודית-ציונית  ולאומיות יהודית. הציונות הרפורמית תוכל לגבש ציונות תרבותית, כאשר היסוד של אמונה במרכזה.  

האתגר לציונות הרפורמית הוא למלא את החלל שהציונות החופשית השאירה. דרך חלל אמונתי זה,  נכנסה החילוניות המאמירה  הנוכחית, שהיא בחינת עבודה זרה.  וכפי שציינתי, נוכל לאתגר רק אם תהיה לנו חזון, תכנית פעולה וגרעינים המטילים על עצמם שליחות של הגשמת תורת חיים הנותנת בטוי לאותו חזון.

תודה ובהצלחה לכולנו. .

		דר' מיכאל לבני